FORRIGE AFSNIT
Jeg er blevet tilkaldt fra Metropolitan Police for at lede en evaluering
af efterforskningen i Alice Monroes mord.
Han havde helt styr på tingene,
hvilket får mig til at tro, dette ikke var hans første mord.
Vend tilbage til din evaluering, Stella. Jeg vil ikke sammenkæde de to mord.
Mangel på at se, de to mord er knyttet til hinanden,
er det, der giver morderen mulighed for at slå til igen.
- Tror du, hendes hår er blevet klippet? - Hvor?
Der.
Dette er det tredje mord på tre måneder, Jim.
Hvis ikke vi stopper ham, myrder han igen.
Undskyld, er det din taske?
Ja, mange tak.
Der har været skyderi.
Detektiven, vi så i nærheden af Falls Road søndag aften.
James Olson var gift , Stella.
Du var en gift mand, da du tilbragte en nat i min seng.
Han går helt klart efter en særlig type.
De er ikke vilkårlige ofre, men foretrukne ofre.
Han er muligvis derude nu og lurer på sit næste offer.
Der er en, der tale med dig.
Rose Stagg, ven med professor Reed Smith.
Jeg har interviewet voldtægtsofre i årevis.
Jeg tror ikke, nogen har fået det værre af at tale med mig
om deres oplevelser.
Jeg må tilstå noget frygteligt.
Jeg har været utro.
Jeg fortalte dig, det var slut.
Det slutter ikke, før jeg stopper dig.
Du fik din chance. Det er for sent nu.
- Vi har et fantombillede fra Rose Stagg. - Kunne han virkelig se sådan ud?
Annie Brawley er vågen igen.
Lad os prøve noget andet.
Hvis du befandt dig på den anden side af soveværelset...
og stod ved vinduet...
...hvad ville du så have set?
Mig på sengen.
Ham bag mig.
Jeg lå først på siden.
Bundet.
Hvad mere?
Kan du se ham tydeligt?
Det er i orden. Lad os ... gå lidt tilbage.
Tidligere samme aften spiste du middag med din bror.
Kan du huske, hvad Joe fik at spise?
Kan du huske, hvad han bestilte?
Hvad laver du?
Det er noget, der virkede for mig.
Du smækker med elastikken på dit håndled...
når dine tanker og følelser overvælder dig.
- Er det min? - Ja.
Den er blevet undersøgt for fingeraftryk.
Vi fandt kun dine.
Du kan se, nogle af siderne er støvede.
Nogle finder det nyttigt at skrive.
Skrive deres tanker ned, lige meget, hvad de er.
Det hjælper muligvis at læse dine noter.
Undskyld.
Jeg ville så gerne kunne huske.
Det ved jeg godt.
Min dagbog lå i en skuffe i mit soveværelse.
Ja.
Han ventede på mig i mit soveværelse.
Hvis han havde handsker på,
kunne han have læst den uden at efterlade fingeraftryk.
Ja.
Tror du, han læste den?
Ja.
Det er hårdt for alle,
fordi ... jeg ligner mig selv.
Jeg ser ud som før.
Men jeg er ikke den samme.
Vent. Signalet er dårligt.
- Hallo? - Far?
- Livvy? - Far?
- Kan du høre mig? - Ja.
- Er du OK? - Ja.
Det er midt om natten. Hvorfor sover du ikke?
- Jeg kan ikke sove. - Hvorfor, skat?
Jeg er virkelig bekymret, far.
- Over hvad? - Mine dukker.
Jeg glemte dem. Alle sammen.
Da mor, mig og Liam forlod Skotland
- Hvad glemte du? - Alle mine dukker.
- Hvor glemte du dem? - I badekarret, tror jeg.
- Har du ikke set dem? - Nej.
Har du ikke været i bad i al den tid?
- Det har ikke været så længe. - Næsten en hel uge!
Vi har bruser nedenunder.
Men jeg har virkelig brug for dem.
Kan du tage dem med, når du kommer hjem?
Jeg ved ikke, hvornår det bliver, skat.
Hvorfor?
Det var mor, der ville hjem, ikke mig.
Jeg har brug for dem, far. Virkelig brug for dem.
Vær nu sød, far.
Du godeste!
Sniger du dig ind på mig?
Jeg troede, jeg var ventet.
Jeg var ikke sikker på, du kom.
Pæne sko.
Er det derfor, jeg er her? For at more dig?
Jeg har altid troet, han forfulgte sine ofre,
beregnede risiciene, planlagte det hele,
meget kontrolleret, roligt, koldblodigt.
Joes mord var anderledes.
Det var impulsivt, blodigt, hidsigt.
Hvis ikke vi vidste det før, ved vi nu med sikkerhed,
at han var drevet af et voldsomt raseri.
Så vi har et øjenvidne, der ikke kan få sig selv til
at mindes manden, der gjorde det her... Ansigtet, om han var maskeret.
Hun skal hjælpes på vej.
Hun er traumatiseret, knuget af sorg.
Hun har blot brug for tid og mere eksperthjælp.
Der er gået ti dage, Stella. Tiden er ved at løbe ud.
Og det er pengene også.
Jeg fik udarbejdet disse til politichefen i morgen.
Katastrofefond til at understøtte udforskningen.
1,8 millioner?
Måske kan du kigge lidt på tallene på vejen hjem?
Vi bliver nødt til snart at komme med en udtalelse.
Angive en eller anden form for fremgang, mindske frygten, komme med godt nyt.
- Jeg ved det. - Hvor er din bil?
Jeg følger dig på vej.
I de sko?
Jeg er okay.
Er det din bil?
Ja, og jeg vil have ham væk fra den.
Hvad laver du her?
I skrubber væk fra min bil, alle sammen.
Hvad er forskellen på James Olson og en sort taxa?
Der er plads til fem i en sort taxa.
Hvad hedder du?
Hvad rager det dig, dit lille nokkefår?
Kom ikke tilbage her igen.
Har du forstået det?
Du er ikke velkommen.
Mor.
Jeg har lavet te til dig.
Du ved, du ikke må koge vand i kedlen.
Det gjorde jeg heller ikke.
Det er dejligt.
Når far kommer tilbage, laver jeg også en til ham, men med sukker.
Kriminalkommissær Gibson, har du noget at tilføje
om dagens artikel i Belfast Chronicle?
Er det sandt, at det overlevende offer
hjælper politiet med deres undersøgelser?
- Ja, det er. - Er du forberedt på at møde
mrs Olson personligt for at drøfte din "affære" med hendes mand?
- Jeg kunne næsten ikke kende dig. - Virkelig?
Hvorfor er du klædt sådan på?
Af samme grund som dig.
- Din er en politiuniform. - Jeg er politibetjent.
I det mindste sidst, jeg tjekkede.
Jeg ville se så lidt feminin ud som muligt
i lyset af avisartiklen i morges.
Det virkede ikke.
Bare for at advare dig, men Monroe er på krigsstien.
Der er stor mulighed for, han presser på for en evaluering over 28 dage
af ekspertgruppens fremskridt.
- Det er løgn! - Hvad?
Tror du, du er for god til de procedurer?
- Hvem ville gøre det? - Vi finder en eller anden.
- Hvad vil du have? - Cappuccino.
To normale cappuccinos, tak.
Sally, hørte du ikke, jeg kaldte på dig?
- Jeg kommer for sent på arbejde. - Hvad er der i vejen?
- Hvad der er i vejen? - Jeg forstår det ikke.
- Gør du ikke? - Nej.
- Jeg ved alt. - Hvad snakker du om?
Paul har indrømmet det, Katie. Du behøver ikke dække over ham.
- Indrømmet hvad? - Din affære.
Din tre måneders affære med en mindreårig.
Hvad?
I mit hus, under mit tag måske endda i min seng,
mens mine børn sover.
Det er løgn! Hvad sagde han om os?
"Os"? Herregud.
Hvad han end sagde, lyver han.
Hvorfor ville han lyve om sådan noget?
- Det ved jeg ikke. - Lad min familie være i fred.
Der var ingen affære!
Han overfaldt mig.
Hvad?
Den nat, du efterlod os alene på hans kontor.
Jeg var kommet for at lytte til musik.
Han udnyttede chancen til at overfalde mig,
tvang mig ned på gulvet, lagde sig oven på mig--
Så er det nok!
Du aner ikke, hvem eller hvad han er!
Spørg ham om den hårlok!
- Hvad sker der? - Møgkælling!
Du har en ny besked.
Jeg rendte lige ind i din veninde.
I bliver nødt til at blive enige.
Ifølge hende er der ingen affære,
blot ... en eller anden form for seksuelt overgreb.
Herregud, Paul, hvad har du gjort ved hende?
Voldtog du hende? På dit værelse, mens ungerne sov?
Hun lader til at mene, hun kender dig bedre end mig.
Det gør hun måske. Det er...
Det hele er så ydmygende.
Jeg vil bare have, du holder dig væk, Paul, OK? Fra mig, fra ungerne.
Jeg, jeg vil--
BELFAST-KVÆLEREN OVERLEVENDE HJÆLPER POLITI
KORRUPTE STRØMERE ÆGTESKABSBRYDER
Godmorgen.
Marion Kay venter i mødelokalet.
Tak.
Måske skulle jeg vende tilbage til tjenesten.
- Virkelig? - Hvis du kan undvære mig?
Det kan jeg ikke.
- Tak. - Fortæl mig hvorfor.
Jeg har altid undret mig over, hvorfor du egentlig fjernede mig fra gaden?
Hvorfor tror du?
Fordi jeg...
...havde svært ved at acceptere omstændighederne,
fordi jeg ikke kunne holde op med at ryste.
Jeg render ikke rundt og redder betjente, der er chokerede over det, der har set.
Det tror jeg ikke.
Det var helt egoistisk.
Jeg var ny.
Jeg ville have nogen i nærheden, en, jeg kunne stole på.
Jeg var imponeret over din ærlighed ved gerningsstedet.
Jeg tror, jeg har lært en masse.
Jeg tror, jeg kan udnytte det i praksis.
Snyde døden, kæmpe for sandhed og retfærdighed?
Ja, noget lignende.
- Jeg vil tænke over det. - Tak.
Beklager, jeg har intet nyt at fortælle dig.
Hvordan har din far det?
Det er det første, alle spørger mig om.
Hvordan har far det?
Det gør mig så gal.
Alle kortene, alle kondolencebrevene...
De var alle til far.
Ja, selvfølgelig. Undskyld.
Hvordan har du det?
Det er det første rigtige spørgsmål, det ved jeg godt.
Fædre bør ikke skulle begrave deres døtre.
Men...
Men jeg kan ikke huske, hvornår Sarah ikke var der.
Der er så mange "hvis bare."
Hvis bare hun ikke havde afvist politiet,
hvis bare låsesmeden havde ordnet bagdøren med det samme,
hvis bare jeg havde tvunget hende til at tage hjem til os.
Jeg ville blot ønske, jeg kunne tænke på noget andet,
bare i fem minutter.
Men de taler hele tiden om det i aviserne, i fjernsynet.
Og de viser hele tiden Alices billede.
ENDNU ET OFFER: ALICE MONROE
Det er aldrig Sarah.
Avisen i dag tog endda fejl af hendes alder.
Det skyldes blot Alices navn, tror jeg.
Monroe-forbindelsen, fonden, der er blevet oprettet.
Fordi der er de andre ofre, er jeg bekymret for,
at Sarah har mistet sin identitet lidt.
Ikke for mig.
Er det sandt?
Rose Stagg er sprunget fra, arbejdsstress.
Toget på platform to er Larne Harbor til Belfast,
der stopper ved Larne Town, Glynn, Magheramorne,
Ballycarry, Whitehead ...
Rose, jeg er nødt til at se dig i dag.
Jeg beklager. Jeg har så meget at lave.
Interviewet, du gav, var uformelt.
Jeg tog noter, men...
Jeg skal have alle tilgængelige oplysninger fra dig, hvis det er muligt...
på bånd, film, skrift.
Jeg ved det.
Som sagt havde jeg allerede en kæreste, da jeg mødte Peter.
Ja.
Den kæreste var Tom, som blev min mand.
Det formodede jeg. Og du har aldrig fortalt ham om, hvad der skete?
Nej. Jeg havde blå mærker på halsen,
virkelig slemme hovedpiner, min stemme var hæs.
Så jeg holdt blot op med at se ham.
Rose, jeg forstår, det bliver en svær samtale...
men der findes større problemer.
Det ved jeg.
- Hallo? - Jeg er her.
Tal med ham i aften. Kom og se mig i morgen.
- Jeg kan komme kl. 12. - Så ses vi der.
Han har skrevet og ringet.
Det virker, som om han nyder
at blande sig i efterforskningen.
Og derfor vil jeg gerne bevare overvågningen døgnet rundt
af min gamle privattelefon i håbet om,
han måske ringer til det nummer igen.
Hvilken reaktion er der på ligheden af fantombilledet?
Rose Stagg-billedet? God, og at det er otte år gammelt,
har vakt en del forvirring.
Kunne han være blevet fed, kunne han være skaldet nu?
Han er bestemt ikke fed.
Synes du, det ligner mig?
Måske en lille smule.
- Må jeg? - Værsgo.
Hvad med nu?
En smule mere.
Tror du, det er sikrest for mig at tage tilbage til Belfast?
Jeg tror ikke, du skal bekymre dig om noget.
- Bor du i byen? - Ja. I Sydbelfast.
To gader væk fra en af de piger, der døde.
- Bor du alene? - Ja.
- Hvad med dig? - Nej.
Nej, jeg rejser tilbage til min kone og to børn.
Den eneste mulige undskyldning for, en voksen mand rejser
med fire dukker i sin taske.
Du er blond.
Alle de andre piger var mørke, var de ikke?
- Det er jeg faktisk ikke. - Ikke hvad?
- Blond. - Hvad mener du?
Jeg var mørk, inden det hele startede.
Laver du fis?
Her...
Der kan du se.
Det ville jeg aldrig have gættet.
Som vi ved, har forbrydere tendens til at begå forbrydelser
i områder, de er bekendt med.
Det første mord finder som regel sted tættest ved forankringspunktet.
I nærheden af bopælen eller arbejdspladsen.
Hvis vi kigger på afstandsforholdene
mellem gerningsstederne, antyder det, at morderen bor
i universitetskvarteret eller ved Raven Hill,
og bevæger sig til og fra gerningsstedet til fods.
Og det ville gøre overfaldet på Annie i Shankill
til en form for afvigelse.
Han så hende tilsyneladende som et potentielt offer.
Ung, mørkhåret, attraktiv og høflig.
Og så bort fra, hun boede uden for hans naturlige territorium.
Og derfor fik han problemer.
Vi ved, han flygtede til fods.
Men han løb ikke tilbage til universitetskvarteret.
Han løb østpå, mod lufthavnen.
Det er næsten fem km. Hvorfor?
Måske har han et sted derude,
en garage eller et skur eller...
...et sted, hvor han skifter tøj eller opbevarer en bil?
En række overvågningskameraer hele vejen fra Shankill til lufthavnen
har optaget disse billeder.
Man kan ikke rigtig se hans ansigt.
Han har muligvis skæg.
Jeg er ved at få lavet stillbilleder.
Han forudså, vi ville bruge sporhunde,
og krydsede et vandløb.
Jeg tror, han tog mordvåbenet med sig.
Vi leder stadig efter det våben.
Sandheden er, vi er ved at løbe tør for tid
til at søge efter våbenet.
Vi har søgt flere kilometer langs den rute,
vi tror, han tog, helt op til vandkanten,
hvor hundene mistede sporet.
Vi har lagt en linje på tværs fra punktet, hvor vi mener, han dukkede op.
Vi leder på begge sider af den linje,
men vandets synlighed er lig med nul. Ukrudt, affald...
Dykkerne kan kun gå fremad ved berøring. Mudderet er også dybt.
Vi er stort set løbet tør for tid og penge.
MØD TEAMET
Der er gået ti dage nu,
og der går rygter om,
morderen har holdt sit ord,
og at han er forsvundet, er stoppet.
Jeg tror ikke, det fungerer på den måde.
Husk, der findes en cyklus, han gennemgår.
Efter et overfald er der en afkølingsperiode.
Men så viser de afvigende fantasier sig igen,
og stresset begynder at stige.
Husk, det er en afhængighed.
Han tager sine fantasier og gør dem til virkelighed.
Det får ham til at føle sig hævet over os andre
almindelige dødelige.
I hans hoved...
...føler han, han har retten til at beslutte, hvem der lever og dør.
For at kunne gøre de frygtelige ting, han gør,
umenneskeliggør morderen sine ofre.
Lad os gøre det modsatte.
Lad os holde dem i live, for os, for deres familier,
venner, kolleger, for offentligheden.
Lad os holde dem i live, indtil denne mand er fanget.
Hov! Gud, du skræmte mig!
- Hvordan kom du ind? - Din sidedør var åben.
Hvad laver du her?
Hvorfor sagde du de ting til Sally Ann?
- Hvilke ting? - Ting om mig. Dig og mig.
- Hvilke ting? - Du ved hvilke ting.
- Jeg sagde, du skulle blive væk. - Det gjorde jeg.
Hvordan skulle jeg vide, hun var der?
Hvorfor prøver du at skabe problemer for mig?
Nu tror Sally Ann, jeg overfaldt dig
- den aften på kontoret. - Det gjorde du.
Hun tror, jeg voldtog dig.
Hun tror, vi har haft en affære i månedsvis.
Hvor fik hun den idé fra?
- Det ved jeg ikke. - Jo, du gør! Du fortalte hende det!
Hvorfor ville jeg gøre det?
Jeg spørger mig selv om det samme.
- Og? - Katie?
- Er du OK? - Ja. Det er Paul.
- Jeg kommer om et minut. - Er du sikker?
Ja, jeg er sikker.
- Hvorfor glor du på hende? - Det gør jeg ikke.
- Hun er ikke din type. - Jeg har ikke en type.
- Løgner. - Jeg lyver ikke.
Mørkhåret, smuk...
Katie.
Hvorfor ville du lyve for din kone? Hvad skjuler du?
Du leger med ilden.
Jeg kom for at sige til dig, du skal holde dig væk fra min kone og børn.
Politibetjenten i TV sagde, morderen havde klippet håret
på alle ofrene.
Du havde en hårtot på dit kontor.
Det forklarede jeg. Det var min mors hår.
Jeg så videoen af dig i parken, den botaniske have.
Der tager vi hen hele tiden. Det er Olivias yndlingssted.
Det er også der, Sarah Kay tog hen og mødte sin søster hver lørdag til frokost.
Hvad er det, du siger?
Det var dig, der sagde det.
Der er en fremmed, der lusker rundt.
Og du tror, det er mig?
Sally Ann ringede til mig den aften for at babysitte,
for hun kunne ikke få fat på dig på arbejdet.
Så kom du hjem midt om natten med et snitsår i ansigtet.
Du var så underlig.
Hvis du tror, jeg er en morder, hvorfor er du så ikke bange?
- Jeg er bange. - Er du?
- Ja. - Tror du, jeg vil kvæle dig?
- Ja. - Og din lille ven ovenpå?
Tror du virkelig, en morder ville afsløre sig selv så nemt?
Tag dig sammen, Katie.
Jeg er blot en ægtefælle, en far, en mand med et arbejde, jeg værner om.
Hold dine skøre teorier for dig selv, og bliv væk fra min familie.
MINDESFOND
Dit kontor anbefaler dine tjenester som sorgterapeut.
Dette er Alice Monroe-fondens kontorer.
Indtal en besked efter hyletonen.
Jeg hedder Paul Spector.
Vi er færdige her.
- Kan du give mig et par timer mere? - Det ved jeg ikke.
Vi finder pengene.
Jeg er sulten!
- Du spiste hos bedstemor. - Det er lang tid siden.
Skal jeg varme noget mælk til dig?
Livvy, ti minutter til sengetid! Børst dine tænder!
Kære Olivia:
Jeg sender dig dette brev hele vejen fra Skotland via nisseposten.
Jeg ledte hele dagen og hele natten,
men jeg kunne ikke finde dine dukker nogen vegne.
Det får mig til at tro, du tog dem med dig, da du tog rejste.
Har du tjekket din kuffert grundigt?
Kig igen, Tjek forlommen.
Vi ses meget snart,
og jeg elsker dig mest i hele den vide verden.
Far.
PS. Nisserne foretrækker, breve, de leverer, holdes hemmelige.
Er dette sandt?
Det står i avisen, så det må det være.
Hvorfor vil du vide det?
Jeg foretog obduktionen på James Olson.
Det ved jeg. Du viste mig billederne.
Jeg anede ikke, du havde et personligt forhold til ham.
Der var rifter på hans ryg,
der passede med mærker fra fingernegle, Friske mærker.
Den mest åbenlyse forklaring var sex,
og det fik hans kone at vide,
og hun sagde, det ikke var fra hende.
Javel ja.
Og politiassistent Eastwood nævnte ikke noget om, at et besøg på dit hotelværelse
var en del af Olsons tidslinje.
Så mærkerne blev ikke angivet i min rapport.
- Det overrasker mig. - Hvad?
At Eastwood ville udelade det.
Du bad ham ikke om at gøre det?
Så det var dig... der lavede mærkerne?
- De føles ikke skarpe. - Nej.
Ikke længere.
Hvordan mødte du ham?
Jeg så ham...
...på gaden ved et gerningssted.
Jeg troede, jeg ville blive i Belfast en uge, måske to.
Jeg troede ikke, han ville blive skudt den efterfølgende nat.
Jeg er ked af, han er død, det er jeg virkelig.
Men det var en enkelt nat.
Det betød intet.
Undskyld. Dykkerne har muligvis fundet noget.
- Jeg skal på toilettet. - Hvad?
- Jeg skal tisse. - Spørg far.
Hvor er han?
Jeg er så træt, skat.
Hvem er du?
Væk ikke mor.
Delta syv. Forstået.
Er du ven med mor eller far?
Din mor.
Hvad hedder du?
Peter Piper.
Peter Piper plukkede en pande med pebrede pebre.
En pande med pebrede pebre plukkede Peter Piper.
Hvis Peter Piper plukkede en pande med pebrede pebre,
hvor er så den pande med pebrede pebre, Peter Piper plukkede?
Det kan man brække tungen på. Prøv selv.
- Peter Piper plukkede en pande... - En pande med pebrede pebre.
-Hvor er de pebrede pebre, -Peter Piper plukkede?
Prøv igen, men hurtigere.
- Peter Piper plukkede en pande-- - Pebre.
Hvor er panden med pebrede pebre, Peter Piper plukkede?
Det er rigtig flot, bare ikke for højt. Vi må ikke vække mor.
Hvor sover du?
Jeg finder et sted. Hvor er dit værelse?
Det viser jeg dig.
- Hvor sover mor? - Derinde.
Det er rart.
Jeg er ked af det.
Det er jeg også.
Du skal komme med mig nu.
Jeg vil tale med dig.
Jeg vil ikke gøre dig fortræd, Rose.
Jeg vil helst ikke gøre din smukke familie fortræd.
Men jeg gør det.
Jeg gør det, hvis du skriger eller råber, når jeg slipper dig.
Har du forstået det?